EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Thra, hva har skjedd med deg?
Ligg unna! Jeg trenger ikke hjelpen din.
Herlighet!
Du er gammel.
Du var en yngling sist gang jeg så deg.
Bestefaren din?
Hvor lenge har jeg vært borte denne gangen?
Så lenge?
Fortsatt ikke nok til å se hele universet. Jeg kan si deg det.
Å sende sinnet mitt, prosjektere bevisstheten gjennom stjernene,
er ikke lett, ikke engang for Aughra.
Beina sover. Våkne, bein!
Hente hjelp? Jeg er hjelp!
Denne smerten, denne oppvåkningen,
kan bare bety at en katastrofe har skjedd Thra mens jeg var borte.
Aughra må finne ut av hva som har skjedd og ordne opp i ting,
hvis jeg ikke allerede er for sen.
Hva venter du på? Hent skriftrullene mine!
Nå!
Hallo? Er det noen der?
Unnskyld.
God morgen.
Det er første gangen min over bakken.
Jeg heter Deet. Kan du snakke?
Jeg tar det som et "nei".
Det er greit. Ser du? Ikke noe å være redd for.
Slik, ja.
Liker du å bli klødd på magen?
Du gjør vel det. Jeg klør magen din.
Her.
Jeg er også helt alene.
Kanskje du kan bli med meg til Ha'rar.
Det ville vært fint med litt selskap.
Du må vel dra.
Katastrofe!
Sviker. Må finne svikeren.
Hold øynene åpne!
Ingen får komme inn eller ut av slottet uten din herres velsignelse.
Vi skal ikke svikte deg, min herre.
Jeg håper ikke det...
...for alle de gode og lojale skapningene på Thras skyld.
Så vanskelig å finne god hjelp om dagen.
Det er umulig å slippe unna. Jeg har satt vakter ved alle utganger.
Vi saumfarer slottet, kammer for kammer.
Rian vil bli funnet.
Vaktene vil stille spørsmål.
De spørsmålene vil bli flere
når de legger merke til at enda en dem er savnet.
Denne Mira.
La oss se dem prøve å stille spørsmål med brukne tenner.
- To spørsmål svarer hverandre. - Vent!
Forklar deg selv, Kammerherre.
Vi trenger ikke knekke tenner.
Hvorfor leter vi etter Rian? Hvor er den savnede Mira?
Det er åpenbart.
Rian drepte Mira. Så tragisk!
Gelflingene vil aldri tro at han drepte en av dem.
Selvfølgelig vil de tro det.
Gelflingene har alltid trodd på Kammerherrens hvisking, ja?
Det er dette jeg gjør.
Jeg planter historier i bakken og ser på dem vokse til sannhet.
Få gelflingene til å se seg over skulderen,
og de vil ikke se det som er rett foran dem.
Hvorfor kaste bort tiden vår med snakk når vi har klør?
Kammerherren snakker sant.
La oss bruke silkehansker,
til svikeren Rian er tilbake i klørne våre.
- Men, keiser... - Du er unnskyldt, General.
Som du ønsker, keiser.
- General. - Veiking.
- Vitenskapsmann, endelig. - Jeg svarer din innkallelse.
Gi meg litt av livskraften.
- Men det er ikke noe mer. - Hva?
- Ikke noe mer? - Du...
- Vi har brukt alt. - Løgn!
Jeg så du låste inn en flaske.
En ynkelig mengde til videre studier.
Lag mer!
Det er umulig, keiser!
Maskinen min ble ødelagt under tømmingen.
Den trenger reparasjoner. Jeg trenger tid.
Fiks den!
Selvfølgelig, keiser. I all hast.
I all hast, ja.
Du virker opprørt, keiser.
Kanskje en hyggelig distraksjon ville vært bra?
Ja.
- Ja. - Musikere!
Spill for keiseren deres!
Lavere!
Bedre. Ja.
Drenchen!
"Drenchen"? Du kan navnet mitt, Tolyn.
Hvor mange kalde patruljer har vi gått sammen?
Når ble jeg bare "Drenchen"?
Siden bestevennen din brøt eden sin og drepte Mira.
Hva? Rian? Det kan ikke stemme.
Kammerherren fortalte oss personlig om svikerens forbrytelse.
Han elsket Mira. Han ville aldri...
Fortell oss hvor Rian er!
Rolig, Tolyn. Jeg vet ikke.
Vær forsiktig, Drenchen.
Er du lojal til svikeren
- eller til eden din? - Til eden min, samme som deg.
Pass på at det forblir slik.
For et par...
Rian!
- Hva skjedde? Jeg ventet! - Vær stille.
- De har blitt gale. De sier at... - Nei, ikke her. Følg meg.
Fort.
Gurjin, denne veien!
Vi burde være trygge her.
- Jeg trenger hjelp til å flykte. - Rian, stopp.
Hva foregår?
Det må finnes en annen vei ut.
- Hvor er Mira? - Til katakombene...
De sier hun er død og at du drepte henne.
- Hvem sier det? - Vaktene, skeksierene, alle.
- Det er løgn! Du kan ikke tro jeg... - Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Drømmeknytt med meg.
Stol på meg, Gurjin. Du må se sannheten selv.
- Velkommen, gelfling. - Vær så snill.
- Mine herrer! Hjelp meg! - Gi Krystallen alt.
Gi den livskraften din!
Nok!
Stakkars Mira.
Hun er borte.
Hun elsket deg.
Deg også.
Mira fortjener rettferdighet.
De vil prøve å stoppe oss.
Oss?
Jeg går dit du går.
- Nei, det er for farlig. - Mira ville gjort det samme for oss.
Verken hun eller jeg ville godtatt et nei.
Greit. Sammen, da.
Så...
...har du en plan?
Ja.
Men du vil ikke like den.
Hei! Jeg heter Deet.
Og du er?
Denne veien! Kanskje?
Jeg ble kvitt den!
Å nei!
Jeg pleide å komme overens med dyr!
Du må ikke spise meg.
Vi kan være venner! Ville ikke det vært fint?
Vent! Vær forsiktig!
Hvor ble han av?
Katastrofe!
Å nei!
Se opp!
La meg hjelpe!
Unnskyld!
Nei! Dede!
- Dede? - Igjen!
Går det bra?
Det var utrolig!
- Takk. - Hup!
- Hup. Er det navnet ditt? - Hup!
La meg hjelpe deg.
Tusen takk.
Sånn. Jeg heter Deet.
Jeg er en gelfling.
Fru Deet.
- Podling. - Jeg har aldri møtt en podling før.
Fint å treffe deg, podling Hup. Flaks for meg at du kom hit.
Unnskyld, jeg forstår ikke.
Har du en magisk skje?
- Det er et sverd! - Sverd, ja.
Du er en paladin.
Ikke en paladin enda.
Jeg skjønner! Du er på vei til Ha'rar
for å treffe All-Maudra og bli en paladin.
- Hup! - Finnes det mange podling-paladiner?
Hup. Paladin. Første, ja.
Så edelt.
Jeg skal også til Ha'rar, for å advare All-Maudra om Formørkelsen.
Skal vi reise sammen?
Jeg tar det som et "ja".
Ok! Vi drar! Til Ha'rar!
Til Ha'rar!
Hva er dette?
Det er for solene. Grotteklanen har sensitive øyne.
Jeg kan se deg.
For et rot!
Jeg skulle aldri rømt og etterlatt deg alene.
- Du er bare en gelfling-jente. - Jeg trenger ingen unnskyldning.
Jeg trenger svar. Jeg ser etter dette symbolet.
- Jeg fant det ikke i noen av bøkene. - Nok!
Jeg vil ikke hjelpe deg. Visjoner. Symboler.
Du høres ut som en Sifaer.
- Gjør jeg? - Jeg mente ikke det.
Selvfølgelig! Sifaklanen kan mer om symboler enn noen andre klaner.
Nei!
Havnen er ikke et sted for en prinsesse.
Og man kan ikke stole på Eldste Cadia.
Et navn, og hvor jeg finner ham. Takk for hjelpen din.
Det er alltid en pris å betale med sifaer. Vær så snill!
- Jeg er ikke redd for sifaer. - Du forstår ikke.
Sifaer er ikke som Vapra.
Jeg seilet med dem i mine unge triner på Sølvhavet.
Jeg var en dum gutt som var ute etter eventyr.
Fant du det?
Og mer.
Alt for mye mer.
Vel, jeg tar sjansen.
Med eller uten din hjelp.
Vent! Jeg skal hjelpe deg.
Vi burde ikke være her.
Prinsesse.
Eldste Cadia har ventet.
Hvordan kan Eldste Cadia ha ventet hvis han ikke visste vi kom?
Fordi jeg er en spåmann.
Eldste Cadia, det er en ære å treffe deg.
Jeg fikk æren av å treffe moren din en gang.
Du var bare et barn da.
Men sifaer glemmer ikke...
...eller tilgir.
Enten drar han, ellers drar dere begge.
- Men jeg... - Jeg drar.
Ingen triks, Cadia.
Så, hva kan en gammel sifan gjøre for deg?
Et brygg for å få en gelfling til å merke deg
eller som får håret til å skinne?
Håret mitt er fint.
Vet du hva dette symbolet betyr?
Svaret på spørsmålet ditt, prinsesse,
finnes ikke i denne verdenen.
Kanskje det gjemmer seg i drømmerommet.
Hva er det?
Aurica, kom med den pulveriserte nulroten.
- Men Eldste... - Fort!
Ja.
Når gelflinger drømmeknytter, deler vi minnene våre med hverandre.
Det er drømmerommet som lar oss gjøre dette.
Drømmerommet binder oss til Thra og til hverandre.
Det er verdenen som er i oss alle.
Hvordan kommer jeg meg dit?
Drikk.
Du har glemt noe.
Har jeg?
Betalingen din.
Sifaer gjør ikke noe gratis.
- Unnskyld. - For Kas skyld. Nei, greit.
Aurica, hjelp meg litt.
Slik, ja.
Nå... drikk.
- For Krystallen! - For Krystallen!
Du lyver.
Gjør jeg?
Jeg har lest om nulrot. Den får deg ikke til å drømme.
Den får deg til å glemme.
Hvorfor vil du jeg skal glemme dette symbolet, Eldste?
Når et barn ser etter trøbbel, vil de alltid...
Vil de alltid...
Hva sa jeg?
Du... Har du et spørsmål til meg?
Jeg vil vite hva symbolet betyr.
Ja. Det var det.
Ingen gelfling kan lese symbolet ditt.
Men når jeg ser det, aner jeg...
...slutten på alt.
Drakk... Drakk du teen din enda?
Nei.
Du gjorde det.
Byttet du drikkene våre?
Spåmenn kan vel ikke se alt.
- Dumme barn! - Slipp meg!
Du må glemme! Jeg skal få deg til å glemme! Bare...
Hun sa "slipp".
Å nei.
Hvorfor...
- Hvorfor... - Når Eldste Cadia ser på symbolet ditt,
ser han bare slutten.
Men jeg ser en sjanse til en ny begynnelse.
Slutt, begynnelse, død, liv.
Alt er den samme sirkelen.
Død?
Jeg har sett de mørke tegnene.
Merkelige stormer, sand hvor det pleide å være sjø.
Thra dør.
Så... vil du hjelpe meg?
Gi meg den blankeste juvelen
i kammeret til moren din. Så vil du få svaret du søker.
- Ja vel. - Kom tilbake i morgen kveld,
når den siste søsteren kysser horisonten.
Ikke vær sen.
Jeg seiler med tidevannet.
Hallo!
- Hallo? - Hallo.
Hva heter du? Hva heter jeg? Hallo.
Det ser ut som du har slettet Eldste Caidas minne helt.
Hallo.
Jeg er i trøbbel.
Er du i trøbbel? Ikke jeg. Kanskje jeg er det.
Rian.
Hva om gelfling-biffen har unnsluppet slottet?
Da er vi ferdige.
- Best å ikke dvele ved slike mørke tanker. - Ja.
- Kom ut, Rian. - Gelfling!
Vi skal ikke skade deg...
...så lenge.
- Rian? - Du hadde rett i én ting.
Jeg liker ikke denne planen.
Maudra Fara vil kun tro oss om vi tar med bevis.
Hun må tro på deg. Hun er Maudra for klanen.
Du kan jo bare drømmeknytte med henne.
Nei. Jeg er en etterlyst rømling. Hvis noe skjer meg, så...
Da dør sannheten med deg.
Jeg kan ikke gi minnene dine videre.
Derfor skal vi hente bevis på skeksierenes forbrytelser til Maudra Fara:
Miras livskraft.
- Er det... - Sannhetens krystall.
Den er sprukket.
- Og skal den være den fargen? - Nei.
Skeksierene har fordervet den.
Stakkars krystall.
- Så hva gjør vi nå? - Nå?
Vi klatrer ned.
Klatre... ned.
Utålmodige og ignorante, det er det de er.
Geni kan ikke hastes.
Låsslangen burde holde de nysgjerrige hendene unna.
Det er klart.
- Se på dette stedet. - Vi må være raske.
Livskraften er i skapet der borte.
Hva tror du denne gjør?
Ikke rør noe!
- Problem. - Hva?
Gjem deg!
Lumske låsslange! Ja.
Ja.
Søvnig...
Og bare en smak.
Kammerherre!
- Vitenskapsmann. - Forklar denne skjendige inntrengingen.
Jeg kom for å se etter deg.
- Stemmer det? - Ja!
Keiseren sendte meg for å få en oppdatering på den ødelagte maskinen.
- Mer livskraft enda? - Snart.
Veldig snart.
Dette er bra, ja. Keiseren blir veldig fornøyd.
- Jeg går nå. Ha det. - Vent!
Ja?
Jeg lukter gelfling.
- Steinskog. - Rian.
Drenchen.
Ja, sterkt.
Hva er dette?
- Tyv! - Hvem er tyv?
Du tok flasken!
Ikke jeg.
- Må ha vært gelfling. - Jeg kunne ha trodd deg
hvis det ikke var for låsslange-bitene i tennene dine.
Dette er en feil. En misforståelse.
- Forklar deg selv, skekSil! - Nei!
- Skurk! - Viljeløse gelé.
Jeg er ikke redd for deg!
Hva om jeg kutter av den løgnaktige tungen?
Følg meg!
Ikke stopp nå!
- Flasken! - De tar livskraften!
Vi må fange gelflingen!
Jeg tror vi ristet dem av oss.
Vi feirer når vi er ute av slottet. Kom igjen!
Gelfling-uhyre!
Min!
Nei! Gurjin!
Rolig, gelfling. Dette er en misforståelse.
Vi er venner, Rian.
Nei, ikke hør, Rian.
Vær så snill, ting har alt gått for langt.
Det ender ikke bra.
Gi meg livskraften.
Vær så snill!
Ikke vær dum.
Nå!
- Løp, Rian! - Skittent knep!
- Den slipper unna! - Ikke stopp!
- Så synd! - Dere fanger aldri Rian nå.
Vi får se.
Grottene er dypt under bakken,
derfor må jeg gå med bind for øynene når solene skinner.
Skjønner ikke hvordan de kan leve livet med tre soler over hodene hele tiden.
De er gigantiske flammeballer.
Hva om en faller ned?
Hva? Hup?
Hup!
Hvor skal du? Ha'rar er denne veien.
Nei. Denne veien til Ha'rar.
Men Maudra Argot sa til meg:
"Følg den sterkeste stjernen til Ha'rar."
Sterk måne.
Sterk stjerne.
Jeg gikk feil vei.
Litt feil.
Takk, vise paladin.
Sifaen sa du dopet ned Eldste Cadia.
Han prøvde å dope meg ned først og slette minnet mitt.
Tavra, ta hånd om sifan-vognen. Jeg kommer om litt.
Som du vil, mor.
Vær sterk.
Brea, hva skal jeg gjøre med deg?
Du må snakke med Eldste Cadia.
Vi kan ikke.
Han husker ingenting,
- takket være deg. - Nok!
Sifaklanen er ikke forsonlige. De vil kreve rettferdighet.
Men jeg er datteren din.
Ikke engang en prinsesse er hevet over loven.
Kanskje Brea kan ha godt av å bruke litt tid
på å gjøre gode gjerninger for de mest undertrykte med...
...Ordenen for ydmyke tjenester.
Mor! Ikke send meg bort! Det er noe jeg må gjøre!
Brea, du har gjort nok allerede.
Sneket deg ut, slettet minner.
Stjålet halssmykker.
- Mor, jeg... - Dra til Ordenen for ydmyke tjenester
ved morgengry. Det er alt.
- Nei, men jeg kan ikke... - Det... er alt.
Ja, mor.
- Bortkastet tid. - Ja.
Gelflingenes offergaver var manglende.
Flere klaget over en merkelig pest i jorden.
Gelflinger er fulle av unnskyldninger.
Ta med tiendene til Innkreverens kammer. Fort, nå.
Kaptein.
- Er det et problem? - Det er sønnen din. Rian.
Sier du at gelflingene stjal flasken?
Alt var Kammerherrens skyld.
Vel, hvorfor er jeg ikke overrasket?
Vi må gjøre et blodig eksempel ut av de bedragerske gelflingene.
Og Kammerherren.
Hva annet kan gå galt?
Velkommen, skekSil.
Elendigheten har rammet oss.
Rian har unnsluppet med bevis på våre mørke gjerninger.
Vitenskapsmannen har plassert skylden på deg.
Vitenskapsmannen snakker sant.
Kammerherren har skylden.
Jeg visste det!
Kammerherren må straffes.
Jeg fortjener straff. Pisk meg. Skjell meg ut.
Jeg er full av skam.
Slik skam.
Hvis jeg bare hadde kommet til labben tidligere.
Da jeg kom dit, var det for sent!
En skitten gelfling hadde stjålet flasken.
Kranglemaker! Løgner!
Det var du som tok flasken fra skapet mitt.
Jeg prøvde å beskytte flasken, men Vitenskapsmannen angrep meg!
Slo flasken ut av hendene mine.
Det var da den stinkende gelflingen tok den.
Er det sant, Vitenskapsmann?
- Teknisk sett. - Jeg prøvde å stoppe dem.
Jeg tok den slimete Drenchen-gelflingen. Han stakk meg.
Smerten!
Men jeg holdt fast. La ham i kjetting.
I motsetning til Vitenskapsmannen som lot Rian unnslippe med livskraften.
Falsken var Vitenskapsmannens ansvar.
Men, Keiser...
Han må straffes!
Heng i halen!
- Ja! Spenn ham i Nåleren! - Nei!
Vitenskapsmannens feil krever mer permanent disiplin.
Du snakker sant, Keiser.
Men Vitenskapsmannen er vel fortsatt skeksier?
Kanskje Vitenskapsmannen hadde hatt mest godt av å se...
...kikkerbillen.
For et glimrende forslag.
Min kjæreste av De fem okulære avstraffelser.
Det er mange triner siden noen så kikkerbillen.
Vær så snill, keiser, ikke den! Jeg bønnfaller deg!
Forbered Vitenskapsmannen.
Nei! Vær så snill!
- Kom nå. - Nei!
- Kom. - Vær så snill!
Nei!
Skam. Slik skam.
Bort fra plassen min.
Ja! En slåsskamp!
Mine herrer.
Jeg ber om å få snakke med dere.
Hvordan våger du å be om noe fra Keiseren din?
Sir.
Ordon er faren til svikeren Rian.
La ham snakke.
Som du beordrer, sir.
Jeg ønsker å be om nåde for sønnen min, Rian.
Ingen nåde for mordere!
Han er ingen morder!
Drenchen har allerede tilstått.
- Gurjin? - Ja!
Gurjin konspirerte med sønnen din, Rian, om å stjele fra oss.
Da Mira oppdaget planen, drepte de henne og prøvde å rømme.
Det er heldig for oss alle at jeg fanget Gurjin.
Mektige keiser, la meg dra etter sønnen min.
Når jeg finner ham,
- kan vi drømmeknytte. - Nei.
Nei! Du må ikke drømmeknytte med Rian.
Vi tror sinnet hans er forgiftet.
Det kan spre seg.
Han er syk, ja?
Ja! Det forklarer handlingene hans.
Han er ikke frisk.
Kan dere lege ham?
Vær så snill, Krystallens herrer må kunne gjøre sønnen min frisk igjen.
Sir...
Dra.
Finn Rian.
Bring ham og skatten han stjal fra oss tilbake til slottet.
Så, med Krystallens kraft, skal vi lege sønnen din.
Takk, keiser. Takk.
Hvorfor leker vi disse latterlige lekene? Vi kaster bort dyrebar tid, Kammerherre.
Tøys. Hvem kjenner en sønn bedre enn faren?
Han vil gi oss flasken og svikeren.
Og vi tømmer dem begge!
Da er det livskraft til alle!
Livskraft til alle!
Livskraft!
Ingen hjelp! Nei!
Nytteløst!
Denne.
Nei!
En trine, se...
Hva? Aughra har ikke tid til å spise!
Har lett i profetibøker, skriftruller om spådom, ingenting!
Har ikke funnet grunnen til at Thra skrek!
Opp!
Slutt å vri deg!
Jeg må finne ut av hva som har skjedd mens jeg var borte.
Jeg kan spørre Mystikerne. Nei. Ingen tid for gåter.
Skeksierene lovte å holde Krystallen trygg mens jeg reiste i stjernene.
De må ha svarene jeg søker.
Nei!
Hent buret.
Nåde!
Buret!
Nei!
Når vi svikter oss selv...
- Må vi straffes. - Må vi straffes.
Når vi svikter hverandre...
- Må vi straffes. - Må vi straffes.
Når vi svikter vår Keiser...
- Må vi straffes. - Må vi straffes.
Nåde!
Alt er over snart.
Tekst: Stine Alslie Dybdal